Mă numesc... lshmaël.
Acm câțiva ani, nu prea mai aveam bani.
Mă hotărâsem să mă îmbarc pe un vas, ca să văd mările lumii.
Când ești tânăr și in vervă,
când sunt in stare sa le zbor oamenilor pălăria din cap,
și o toamnă mohorîtă m-a coborât deasupra sufletului,
este timpul să pornesc către largul mării.
fiecare are destinul său, și al meu e către mare.
Magia sa ne îndepărtează de țărm,
ne face să coborâm dealuri, să străbatem răuri și fluvii.
Marea, unde fiecare bărbat, ca într-o oglindă, se regăsește.
Așa am ajuns la New Bedford,
într-o sâmbătă furtunoasă, la finele lui 1841.
LA JETUL BALENEI PETER COFFlN
- Un rom. - Până unde?
Un penny, doi penny, etc., până sus.
- Până sus, un shilling. - Un penny.
În sfârșit, un shilling.
V-ar trebui o cameră pentru la noapte.
E vreo problemă s-o împărțiți cu un harponier?
- Plecați la vânătoare de balene? - Da.
Vă trebuie autorizație, nu sunteți din New Bedford.
- Sunt străin. - Trebuie autorizație.
- O autorizație? - A noastră, din New Bedford.
Marea e a noastră. Ceilalți au doar drept de trecere.
Și balenele sunt doar ale noastre.
Nimeni nu le poate vâna dacă nu le dăm noi voie.
Crezi că e exagerat?
- Nu. - Perfect.
Poți să navighezi pe marea noastră.
Băieți, să bem în sănătatea lui.
Să prindă o ceată de balene!
- Balenele pot face asta? - Pardon!
Pot să sară și să cadă pe tine
ca un munte care cade în apă.
Pot să dezmembreze o corabie, să înece echipajul,
să-l facă harcea-parcea.
Dacă D-zeu vroia să se facă pește, s-ar fi transformat în balenă.
Crede-mă, o balenă.
Ahab.
Cine e Ahab?
Capitanul Ahab, pentru tine.
Cine e Căpitanul Ahab?
Ahab, este Ahab.
Muzica!
Musique!
Cântați!
Șefule, cu ce harponier o să dorm?
Nu-i aici. Are o culoare mai măslinie.
Va veni când va termina de vândut capetele.
- Ce să vândă? - Capetele.
O să-i fie cam greu.
New Bedford e deja plin.
- De ce? - De capete.
Vino, băiete.
- Ășteaptă... - Cine dracu' este tu?
Nu putut vorbi? Eu ucide la tine.
Șefu'! Peter Coffin!
- Coffin, ajutor! - Gata, gata.
Ce s-a întâmplat?
Nu mi-ați spus că e vorba de un canibal!
Credeam că ai înțeles. Ți-am spus că vinde capete.
Spune-i să bage la loc tomahawk-ul, pipa, sau ce dracu' o fi.
Somn ușor, vise plăcute.
Mai bine un canibal treaz decât un creștin beat.
În New Bedford, există o capelă pentru vânătorii de balene,
și rari sunt cei care pleacă în Oceanul Indian sau în Pacific
fără să-i facă o vizită.
ÎN MEMORIA CĂPITANULUI SETH CULN
LUAT DE VALURI
IN LARGUL PACIFICULUI LA 3 MARTIE 1828.
ÎN MEMORIA LUI JACOB DREW,
UCIS LÂNGĂ CORABIA SA DE CĂTRE UN CAȘALOT
PE COASTA DE LÂNGĂ CHARLESTON LA 14 APRILIE 1802.
CĂPlTANUL ESTAR HARDY, UCIS DE O BALENĂ ÎN LARGUL JAPONIEI.
ELlHU WATSON, JACK KlFF, JOHN MORTON,
CARE ȘI-AU PIRDUT VIEȚILE TRAȘI LA FUND DE O BALENĂ, 1812.
ÎN MEMORIA ÎNTREG ECHIPAJULUI
LUI GEORGE HERRlOT, PIERDUT ÎN PACIFICUL DE SUD, 1801.
D-zeu a pregătit un pește mare Pentru a-l înghiți pe Jonas.
Mateloți, peștele lui Jonas, a fost o pedeapsă Divină.
A fost o pedeapsă dură pentru el.
Și a fost, pentru că D-zeu nu face decât pedepse dure.
Pentru a-l sluji pe D-zeu, trebuie să ne dezicem de noi înșine.
Dar Jonas iși bâtea joc de D-zeu încercând să-i scape.
Credea că o corabie făcută de om
îl va duce în țări în care D-zeu nu poate ajunge.
Dădea târcoale la corăbii ca un hoț, înainte să traverseze marea.
De când a urcat la bord, marinarii l-au remarcat.
Corabia porni la drum .
Dar marea se revoltă, pentru că nu vroia să poarte un asemenea păcătos.
O furtună se porni, corabia amenințând să se rupă.
Șeful de echipaj a încercat să ușureze corabia.
Lăzi, baloturi, butoaie, au fost aruncate peste bord,
vântul mugea, oamenii urlau.
"Mă tem de Domnul," urlă Jonas,
"D-zeu din Ceruri, care ai creeat marea și pământul."
Din nou, marinarii observară.
Nefericitul Jonas le strigă să-l arunce peste bord,
pentru că știa că atrăgea furtuna asupra lui.
Priviți-l pe Jonas ridicat ca o ancoră
și aruncat în mare, în fălcile înfricoșătoare care-l așteptau.
Și balena și-a scrâșnit toți dinții săi de fildeș
ca niște zăbrele albe ferecate ca o închisoare.
Și Jonas l-a implorat pe Domnul, din burta balenei.
Dar observați-i expresia, când se roagă, marinarilor.
El nu plânge, nu geme. Știe că pedeapsa sa e justă.
S-a îcredințat Domnului, întru izbăvirea sa.
Și chiar din burta Iadului, din fundul Oceanului,
D-zeu i-a auzit ruga.
Și D-zeu i-a poruncit balenei.
Și din fundul rece al abisului negru,
balena a țâșnit către soare, și l-a depus pe Jonas pe pământ ferm.
Și Jonas, traumatizat și lovit,
cu urechile ca două scoici
încă pline de tumultul oceanului,
a respectat voința Atotputernicului.
Și care era această dorință, marinarilor?
Să prețuiești adevărul în loc de minciună!
Vai de cel care varsă ulei peste acele ape
pe care D-zeu le-a făcut furtunoase.
Vai de cel care, cum a grăit Paul, pescarul,
ține predici la alții, în timp ce el însuși e necredincios.
Și binecuvăntarea va fi a aceluia care
contra zeilor mândri și a conducătorilor pământului ,
ridică inexorabil propria sa personalitate.
Care distruge toate păcatele,
chiar dacă sunt ascunse sub robele senatorilor și judecătorilor.
Binecuvântarea eternă va fi a aceluia, care, pe patul de moarte, va putea spune:
"Doamne, muritor sau nu, acum eu mă duc."
"M-am străduit să cred in tine
mai mult decât în lumea asta sau în mine însumi."
"Dar, nu-i nimic. Ție îți las eternitatea."
"Căci, care e acel om care ar putea să ducă viața D-zeului său?"
Și, 50...
De trei ori, am numărat 50.
Multe, prea multe pagini.
Groasă carte. Cunoști cuvintele sale?
- Da. - Eu știu doar desenele.
Balena. Îmi arăți cuvântul?
"Inima unei balene e mai groasă decât conducta de apă de sub Podul Londrei."
"Apa e mai puțin densă și mai puțin impetuoasă
decât sângele pompat de către inima balenei."
Da, da. Mulțumesc.
Queequeg, cine ești tu?
De unde vii?
Tata meu rege, Mare Șef, unchi al meu Mare Preot al insulei.
Vest, Sud, foarte departe.
Corabie sosit. Luat canoe.
Vâslit, înotat, suit pe frânghie, ascuns.
Corabie dus departe, mulți ani.
Văzut lume întreagă.
Curios. Mulți creștini au vrut să locuiască ca sălbatici pe o insulă.
- Și acum, Queequeg? - Îmbarc pe navă. Tu?
Sper să mă îmbarc pe o balenieră.
Și eu. Vasul meu, vasul tău.
Mâncat la fel. Navigat aceleași mări.
Ucis aceleași balene. Noi prieteni.
Același sânge, aceeași față. Totul la fel.
Care să fie, Queequeg?
The Tit-bit? Nu corabie rea.
Ce crezi de Devil-dam?
Cea de acolo.
Bun.
Privește fildeșul de acolo. E plin de oasele victimelor.
Tacheții sunt din fanioane de balenă.
Și timona! E un maxilar de balenă.
Alo! E cineva la bord?
Dumneata ești căpitanul lui Péquod?
-Ce vrei cu căpitanul? - Ne gândeam să ne îmbarcăm.
Îmbarcat amândoi!
- Fie... îmi convine... - Îti bați joc de mine?
Nu, mi-a venit acum.
Dacă n-aș fi fost un tip liniștit, te-aș fi lovit de nu te vedeai.
Nu ești din New Bedford, se vede.
Habar n-ai de balene, aș spune eu.
- Am fost în marina comercială. - Marina comercială? Pouah!
- De ce vrei să pescuiești balene? - Ca să văd cum e.
L-ai cunoscut pe Ahab, căpitanul corăbiei?
Dacă vrei să vezi cum e, aruncă o privire la Capitanul Ahab.
Un om făcut bucăți, de jos până sus,
iar bucățile lipsă le-a înlocuit cu oase de cașaloți.
Felul cum arată spune multe despre pericolele care pândesc omul.
O balenă i-a făcut asta?
O balenă cât o insulă.
Eșt gata să harponezi o balenă și să sari pe ea?
Da, domnule, dacă trebuie neapărat s-o fac.
Atunci, vino.
Bildad, scoală. Tânărul dorește să se îmbarce.
- N-ai fost niciodată pirat? - Niciodată.
- Nu ți-ai ucis căpitanul pe mare? - O, nu!
- E în regulă. - Cât o să primească?
A 77-a parte din beneficii nu ar fi prea mult?
- Pentru ce poate face? E puțin. - Peleg, ești un generos,
Dar gândește-te la ceilalți proprietari de corăbii,
cu multe văduve și orfani.
Dacă suntem prea darnici, le-am lua pâinea de la gură.
- Ultimele mele gajuri... - Trece a 30-a parte.
- Mă auzi? A 30-a parte. - "Nu-mi dăruiți..
comorile pământului, s-au tot ce este trecător."
Ultimele...
A 77-a parte mi se pare cinstit.
A 30-a. Nu-mi mulțumi,
fac pur și simplu dreptate.
Ce mai aștepți? Iscălește.
- Este... căpitanul Ahab. - Și ce-i cu asta?
Ahab n-a fost un rege ticălos?
La moartea sa, câinii au refuzat să-i lingă sângele.
Căpitanul Ahab nu și-a ales singur numele.
Iscălește, și nu-l mai acuza că are un nume blestemat.
Acum, e rândul papuașului, prietenul tău.
Queequeg, înaintează.
- Ce zici? - Presupun că nu e creștin.
Mergi la biserică dimineața în zilele de Duminică?
Cunoști și respecți cele zece porunci?
Qohog, băiatule, apucă pana.
Semnează, semnează pentru a 60-a parte din beneficii.
Repede, repede.
Butoiașe, 15.
Butoaie de untură, 50.
ȘEFUL DE VELATURĂ
Oprește-te pe loc. Urci la bord, camarade?
- Da. - Ai semnat contractul pe corabia aia?
Vă îmbarcați pe Péquod?
Scria acolo și că vă vindeți sufletul diavolului?
- Poftim? - Nu vă e bine.
- L-ați văzut pe bătrânul Ahab? - Ce tot spui acolo?
Maică-sa l-a adus pe lume, i-a dat un nume blestemat, și a murit.
D-zeu l-a trăsnit și l-a însemnat pe viață!
V-a spus că a scuipat pe icoanele din biserică?
Și ce i s-a întâmplat în ultima sa câlătorie?
Știu totul, o balenă l-a ciuntit.
Știi totul? Ești convins? Sigur?
Cum balena l-a marcat înăuntru? Cum i-a mâncat sufletul?
Nu cred. Cine știe? Nu știe lumea.
Nu merge. E ușor să faci pe alții să creadă că ai un secret.
Eu am unul, prieteni.
Într-o zi, pe mare, vei simți pământul unde nu-i nici un pământ,
și Ahab se va duce spre mormânt, dar se va ridica în ceasul ce va urma.
Va învia și va chema.
Și toți, cu toții îl veți urma!
Salut, camarazi. Salut.
Cerul fie cu voi.
Ei! Cum te cheamă?
Élie.
Mă cheamă Élie.
- O Biblie? - Nu, o am pe-a mea.
- Mulțumesc. - Domnul fie cu voi.
Nu vânați Duminica, dar nu risipiți o ocazie bună.
Luați, fii de cățea! Tu, pantalonul verde.
Tu, bereta écosez.
Lemnul bun de cedru e de trei ori mai scump ca anul trecut.
Dezveliți vergile!
Atenție la unt. 20 cenți livra.
- Gata cu pălăvrăgeala, Bildad. - Trei ani, e o grămadă de timp.
D-zeu să vă aibă în pază.
Stați! Trageți.
Ridicați!
Ridicați în față!
Dați drumul la parâme!
Reglați hunierul!
- Cîrma un cart la babord. - Cîrma un cart la babord.
La drum pentru ocolul lumii!
The Péquod s-a îndreptat către către zonele cu balene din Azore.
Echipajul era adunat din lumea întreagă,
Din Groenlanda și Mombasa, din Clyde și Kokovoko.
Flask, al treilea secund, ura tot ce era mai mare ca el,
mai ales balenele, pe care își revărsa răzbunarea,
ca și cum viețuitoarele l-ar fi ofensat în vreun fel.
Îl avea pe Pip, micul negru, musul din Alabama.
Secund era Starbuck,
un quaker, cum erau o mulțime pe baleniere.
Fără teamă de pericole,
curajul său era esențial pe vas, la fel ca și carnea sau făina,
numai când era nevoie, fără să fie risipit prostește.
Tâmplarul de pe vas.:
repara tot, de la bărcile găurite pina la mâini și picioare rupte.
Perth, fierarul, trăia într-un veșnic nor de scântei.
Le respira, îi intrau în urechi.
Lui Perth nu-i păsa, căci, așa cum spunea,
era acoperit de arsuri, și cicatricile nu se ard.
Queequeg era prim harponier.
Apoi urma Tashtego, un lndian dintr-o rasă de războinici,
vâna balene în loc de bizoni.
Și Daggoo, a cărui rapiditate, maiestuozitate și grație
i-au permis să omoare un leu și să-l jupoaie cu mâinile goale.
Stubb, al doilea secund.
Ar fi agățat o funie chiar și de coada diavolului.
Stubb cel fără griji, nebunaticul, vesel, și înțelept.
Domnul și D-zeul nostru, punct de plecare.
Ahab rămânea tăcut în spatele ușii sale în tot timpul zilei.
Iarăși el. Este Ahab.
Ahab ieșea sub clarul Lunii.
Ciudat...
Numai noaptea.
În fiecare noapte, singur pe punte.
"Freacă, dă cu mopul," cum spuneau.
Și când ai terminat? "Reîncepem," cum spuneau.
Spală, răzuiește, freacă.
te ține ocupat. N-ai timp de bârfe.
Da, și iată!
Deasupra noastră,
ca o statuie de fier turnată sub ochii noștri,
stătea Capitanul Ahab,
sprijinindu-și statura pe un picior alb,
cioplit dintr-un maxilar de balenă.
Nu simțea vântul, Nu-l pătrundea aerul marin.
Privea fix linia orizontului,
cu urmele unei crucificări interioare apărându-i pe față.
- D-le Starbuck. - Căpitane?
Adună echipajul pe punte.
Toată lumea pe punte!
Voi, de pe hunier, coborâți!
Ce faceți voi când vedeți o balenă?
- O anunțăm. - Da!
- Bine. Și apoi? - Dăm bărcile la apă și o urmărim.
și cum o să vâsliți?
O să crape, sau se scufundă barca.
Voi toți, care stați la veghe, ascultați-mă.
Veți căuta o balenă albă.
La fel de albă și de mare ca un munte de zăpadă!
Vedeți moneda asta de aur spaniol?
Tîmplarule, dă-mi ciocanul tău.
Acela dintre voi care va descoperi primul această balenă albă,
va primi acest dublon spaniol!
O balenă albă, v-am spus.
- Beliți-vă ochii după ea. - Capitane?
E aceea care își face coada în evantai când plonjează?
Are jetul mare? Rapid și înalt?
Are fiare înfipte în piele, multe și curbate?
Da, ca tirbușoanele. E găurită de harpoane.
Are un jet uriaș, ca o ploaie de făină,
și își agită coada ca un foc în vânt.
Băieți, o știți.
Este Moby Dick.
Capitane Ahab, nu Moby Dick e cea care v-a smuls piciorul?
Da.
Moby Dick e cea care mi-a răvășit sufletul și corpul.
Da.
O s-o urmăresc până după Capul Horn, până dincolo de vârtejurile Norvegiei,
dincolo de flăcările Iadului înainte să renunț la ea.
Pentru asta v-ați îmbarcat cu mine.
Pentru a vâna balena albă de la un Pol la altul,
până o să scuipe sânge negru și se va întoarce cu burta-n sus.
Ce spuneți de asta?
Îmi păreți tare curajoși.
Deci, ne-am înțeles?
Da!
Steward, adu aici o măsură mare de grog.
Harponieri, luați-vă armele.
Secunzi, luați lăncile.
Marinari, faceți cerc în jurul nostru
ca să reînviem un nobil obicei al predecesorilor mei.
Cana! Beți și dați mai departe.
Roată. Înghitituri rapide, altele mai lungi.
Arde ca și copita lui Satan.
A trecut pe acolo, revine pe aici.
Urcă în spirală prin voi.
Dă-o încoace.
e bine, aproape-i gata!
Secunzi, avansați.
Încrucișați-vă lăncile.
Acum, lăsați-mă să ating lama.
O simțiți?
Cu fulgerul care m-a lovit, lovesc și eu fierul.
Nu-i așa că arde, băieți?
Așa-i că arde?
Harponieri, scoateți harpoanele.
Întorceți-le.
Acum beți, harponieri.
Beți, și jurați.
D-zeu să ne vâneze dacă nu o vom vâna pe Moby Dick până la moarte.
Moarte lui Moby Dick! Moarte lui Moby Dick!
Moby Dick...
Balenele au nume?
Da. Mai ales marile balene ucigașe cu multe istorii.
Balenele care au ucis de zece ori o sută de oameni.
Balene ca Timor Tim, New Zealand Tom,
sau Morquan, regina mărilor japoniei.
Ele au nume la fel de mari ca și faptele lor.
Cea mai mare din toate e Moby Dick.
O balenă albă, a spus Ahab.
- O balenă poate fi albă? - Ea este.
Mai albă decât zăpada proaspăt căzută.
Când e la suprafață, ai spune că e o piatră funerară de marmură.
Când înoată, păsări albe se rotesc deasupra ei.
- Albe ca niște îngeri. - Ce oceane colindă?
Toate. A fost văzută pe mări situate la 1000 de mile distanță,
- în aceeași zi, în aceeași oră. - Nu poate fi acceași,
probabil e o întreagă familie.
Nu pot fi o sută de balene.
Toate cu maxilarul deformat, cu fruntea zbârcită,
și o duzină de fiare înfipte în cocoașa lor albă?!
Mulți și-a dat bărcile la apă pentru Moby Dick și au lovit-o
doar ca să se răzbune.
Mulți s-au lăudat că au ucis-o, dar a reapărut mereu,
enormă și albă, implacabilă.
- Se spune că e nemuritoare. - Vrei să ne sperii?
Am spus ce-am avut de spus.
Se vede un cașalot !
Cașalot la tribord! Uite-l cum suflă!
Uite-i coada! Plonjează din nou!
- La babord. - La babord.
Armați troțele!
Eliberați vela mare! Bărcile la apă!
Flask, pe un dolar că o lovim primii.
De acord. Pe un dolar că nu.
Așa. Trageți, băieți!
Primiti prăjituri cu ghimbir dacă trageți să vă iasă ochii.
Opintiți spinarea, băieti!
Haideți, trageți o dată.
Haideți, băieți! Trageți!
Trageți, pezevenghilor! Trageți spre ea!
Trageți, voinicilor!
Trageți.
Trageți-, voinicilor.
Puternic și în lung, băieti!
Haideti, spargeți ficatul și plămânii!
Hai, ați dormit destul!
Trageți cu fermitate. Mai cu viață!
Pentru mine.
E pentru mine.
Hai, băieti, trageți!
Om la apă!
Tăiați coarda!
Queequeg, prietene, ți se întâmplă des?
Da, da.
Hei-rup, înainte!
Am ciopârțit prima noastră balenă
și am topit untura pentru a obține un ulei fin.
El va lumina un milion de case,
va unge orologiile de deasupra șemineelor,
și poate va servi să ungă pe frunte un rege.
Și când aruncam oasele balenei în mare,
aceste funeralii nu ne întristau.
Căpitane!
- Starbuck. - Da, căpitane.
E târziu, ar trebui să vă culcați.
Să dorm?
Patul e un sicriu, cearșaful e un lințoliu.
Eu nu dorm, eu mor.
Am obținut 85 de butoaie de ulei. Au fost închise și băgate în cală.
- Vântul? - Nord-nord-est și e stabil.
Profitați de el. Nu vreau să mai rămânem la Capul Verde.
Vom merge în Pacific, la vânătoare.
Veți trasa o rută spre Sud, până la Ecuator,
și apoi Sud-Est ca să prindem curentul Guineii.
Da, căpitane.
D-le Starbuck,
s-a întâmplat să studiați deplasarea balenelor în oceane?
Știu că ele apar mereu în anumite locuri, în anume anotimpuri.
Priviți.
Cărțile de bord ale primelor baleniere din New Bedford
mi-au permis să fac această hartă.
Ea împarte oceanele în sectoare de 5 grade latitude și longitudine.
Aici, sunt lunile din an,
navele care au trecut, durata trecerii,
balenele pe care le-au văzut, dimensiunea, culoarea lor,
numărul lor, direcția lor.
- N-am mai văzut așa ceva. - Aici, balena cu cocoașă,
balena albastră, bealena cenușie, cașalotul.
Milă cu milă, le știu drumurile lor secrete, cum îmi știu venele brațului.
Vreți să spuneți că pot fi prevăzute?
Da, ca sângele care curge prin vene, de la inimă la braț.
Atunci, vom putea să le urmărim și să le omorâm pe drum.
- Cala se va umple în timp record. - Da, d-le Starbuck, da.
Odată misiunea noastră îndeplinită.
Ce misiune, căpitane?
Ea, d-le Starbuck, ea.
Ce e valabil pentru cetele de balene e valabil și pentru cele solitare.
Dacă sursa e sigură și calculele mele sunt corecte,
ea înoată pe la Capul Bunei Speranțe, cu Oceanul Indian în față.
Luna următoare - Golful Bengal.
În martie, Marea Sulu, pe direcție est spre Pacific.
Și o voi aștepta aici, de lună nouă, sfârșitul lui Aprilie.
- D-le Starbuck! - Mă duc să-i dau ruta cârmaciului.
Vino aici.
Ce-i cu fața asta lungă? N-ai venit pentru Moby Dick?
Mai bine mor
in momentul când asta va face parte din munca noastră.
Eu urmăresc balenele, nu caut să mă răzbun.
Câte butoaie cu untură poate să ne aducă?
Cât va însemna asta pe piață?
Nu e vorba de bani.
Va aduce destui.
Să urmez un om mânat de un instinct orb e o blasfemie.
Nu-mi vorbi mie de blasfemie!
Aș lovi și Soarele dacă m-ar ofensa.
Ascultă, Starbuck.
Obiectele pe care le vezi sunt doar niște măști.
Ceva necunoscut nouă le face să fie ce sunt.
Această balenă albă m-a oprimat.
M-a făcut prizonier.
Totuși, ea nu-i decât o mască.
Eu urăsc ce se ascunde in spatele acestei mâști,
răutatea care a chinuit omul din cele mai vechi timpuri.
Ceea ce a mutilat rasa noastră
fără să ne ucidă, lăsândune să trăim
cu o jumătate de inimă și un sfert de plămân.
Dumnezeu să ne aibă în pază.
Echipajul e de partea mea, D-le Starbuck.
L-ați auzit cum a jurat.
Și acum, ce veți face?
Cea mai bună lance din tot New Bedford
nu va putea să ezite înaintea celei mai mari vânători din toate.
Vă spun răspicat, nu sunt de acord.
Dar să nu vă temeți de Starbuck.
Ahab să se teamă de Ahab.
Temeți-vă de dvs. înșivă, căpitane.
Am părăsit mările înghețate și am călătorit spre soare.
Spre sud, în largul coaste africane.
Am dublat Capul Furtunilor și am pus cap-compas
spre est și nord-est, spre Oceanul Indian.
- Tu, la hunier. - Da, domnule.
și așa am început primul meu cart,
purtați de o hulă agreabilă și lină
deranjat numai de ruliul indolent al navei,
departe de freamătul lumii de pe uscat.
Uite-o cum suflă!
Departe? Cât?
Înaintea tribordului.
Două...
Nu, patru!
- Repetă? - Șase... Șapte!
Și mai văd vreo trei duzini!
Priviți, D-le Stubb! Vreo sută!
Coboară, te-a bătut soarele în cap.
Pentru numele lui D-zeu, D-le Stubb! O sută, două sute de balene!
A naibii treabă, D-le Flask.
La bărci!
Incă 40 de butoaie, căpitane.
Hola! Căpitanul Boomer bate la ușă!
- Poate să intre? - Urcați la bord.
Boomer, de pe Samuel Enderby din Londra, de 18 luni pe mare.
- Ahab. - Căpitane Ahab, priviți.
Ce măcel! Ați mai vâzut așa ceva?
Haideți băieți! Tri pentru Ahab și trei pentru mine!
Nu vreau să vă sabordez. Magnific, nu?
Mai bună decât carnea și sângele. Visez să-mi pierd și celălalt braț.
E ideal pentru scurgeri, pentru calmarea marinarilor
și să faci găuri în butoiașele de rom.
Dacă mă înțelegi.
Pip, du-te după rom.
Și dumneata porți o bucată de fildeș.
Ceilalți nu știu ce pierd.
Când am făcut rost de fildeșul ăsta sclipitor,
i-am mulțumit acelei balene.
Mi-a servit brațul la micul dejun.
Una mare de tot. Botul ei a ridicat o maree
și un taifun a țîșnit când a lovit apa cu coada.
Bătrână, umflată, ca și colinele din Jerusalim.
Căpitane, ce culoare avea?
Albă. Mă crezi nebun? Ca zăpada.
- M-am întâlnit cu ea acu' o ună. - N-ați ucis-o?
Doamne, nu! Și-a văzut de drum. "Scufundate-ai," m-am gândit.
Unde ai văzut balena albă?
În largul Capului Bunei-Speranțe. Se ducea spre Madagascar.
Starbuck!
Ai auzit?
Balena albă era la Capul Bunei-Speranțe, luna trecută!
Harta mea e corectă!
Va fi în Noua-Guinee la începutul lui Aprilie.
Opriți vânătoarea. Chemați bărcile, plecăm!
Sunt cinci balene mari!
- Urcați-vă pe catarge! - N-o să călătoresc cu voi.
- Șalupa! - Desprindeți carcasa asta.
Pip, semnalizează oamenilor să se întoarcă.
Ce v-a apucat? Sunteți beat?
Gândiți-vă la ce faceți, vă rog frumos.
- Ridicați vela mare. - Nu!
D-le Starbuck, vă opuneți?
Vă voi învăța că este un singur Dumnezeu pe pământ,
și un singur căpitan pe Pequod.
Ridicați toate pânzele!
Flask! Ce ai înțeles?
"Întoceți-vă". Sau au înebunit, sau eu nu mai văd bine.
Nu, s-a întâmplat ceva.
Dobitocilor! Aia e balena mea.
Urcați la bord, plecăm!
N-ați văzut pavilionul n-ați auzit ordinul?
- Ba da, căpitane. - Și nu-i dați ascultare?
Ba da, când ne veți lămuri și pe noi. Suntem complet zăpăciți .
Nemaipomenit, nu mai e nimeni pe mare.
Doar balenele. De ce să plecăm?
D-le Stubb, doar eu dau ordinele.
Suntem niște tipi ascultători, dar suntem prinși de frenezie.
Ucidem! E greu să te oprești când ucizi în felul ăsta.
Ucidem atît de mult că am fi surzi chiar și la
trompetele Judecății de Apoi!
Acum, ascultați-mă. Urcați la bord.
Treziți-vă, voinicilor. Veniți-vă în fire.
E un voiaj funest, credeți-mă.
Dacă Ahab face ce vrea,
nimeni din echipaj nu se va răzvrăti împotriva lui.
D-le Starbuck, privești totul în negru.
Moby Dick e mare, dar nu chiar așa!
Nu mă tem de Moby Dick.
- Ci de furia Domnului. - De furia Domnului?
Meseria noastră e să ucidem balene,
și să dăm ulei lămpilor din lumea întreagă.
Dacă ne facem bine treaba,
facem un serviciu omenirii care se roagă la Dumnezeu.
Da.
Ahab vrea să schimbe asta.
Ne-a îndepărtat de menirea noastră pentru a-și satisface dorința de răzbunare.
Transformă ceva sfânt în ceva negru, fără ieșire.
E un om al întunericului.
Obstinația lui Ahab sfidează Cerul.
Sunt uimit că un om pios ca dumneata să fie copleșit.
Pe de altă parte, nu văd ce-am putea face.
Ascultați aici.
"Un căpitan care, prin interesul său, își folosește nava într-un alt scop
decât cel prevăzut de proprietar,
poate fi acuzat de uzurpare"
"Echipajul său are dreptul legal
să recurgă la forță pentru destituirea comandantului."
Hai, că asta-i bună!
Să-l destituim? Adică să preluăm comanda?
Da, D-le Flask.
Ne propuneți să facem așa ceva?
Suntem în ape primejdioase. Schimbați direcția, virați cârma.
Nu vedeți că, slujindu-l pe Ahab, participăm la blasfemia lui?
Riscați, sau veți fi de partea legii?
Scuzați-mă, sunt de cart.
Un căpitan nu poate încălca legea. Din partea mea, el e legea.
Da. În plus, Ahab e un bun căpitan.
Toți de la bord, în afară de dumneata,
ar prefera un șut de la Ahab decât un titlu de cavaler.
Atunci, s-a terminat. Puneți-vă ultimele dorințe.
Da, și râzând!
Râsul, e cel mai bun răspuns la bizareriile vieții.
Când am navigat către Bikini, Ahab nu se arăta decât rareori.
Catargele se ridicau goale către cer.
Nici un "Uite-o cum suflă" nu se auzea pentru a ne scoate din amorțeală.
În Aprilie, de Lună Nouă,
am intrat în apele în care Ahab spera să găsească balena albă.
Observatori, treziți-vă!
Observatori, la posturi!
Aurul acesta e pentru cel cu vederea cea mai ageră.
Valorează 16 dolari. Voi fi primul care va zări balena albă!
Dacă o câștig, o să-mi iau atâta rom că o să pot scălda în el.
Om la apă!
Șalupa la tribord!
- Nici urmă de el. - Nu, marea l-a înghițit.
Ciudat.
19 Aprilie 1842.
Harta spune că Moby Dick și Luna nouă se ridică împreună,
dar Luna și-a pierdut coarnele.
Și nici urmă de balena albă.
Șapte zile și șapte nopți de veghe.
N-a coborât sub punte, a mâncat și a dormit în picioare.
Cât o să mai țină?
Nu mișcă nimic.
Rien.
De când a căzut observatorul, nici un suflu de vânt, nici un val.
Nimic.
Până și soarele era țintuit de cer
ca dublonul de aur de pe catarg.
Băiete, desprinde moneda aia de aur. Arunc-o peste bord.
Plătește un tribut mârii. Poate va renaște, vom avea vânt.
Maxman, oprește.
O briză proaspătă...
Maxman, oprește!
Queequeg, ce faci?
Văd zi de mâine. Oasele spun tot.
Queequeg, ce e?
- Ce vezi? - Cheamă tîmplar.
Ce vrei cu el?
Tâmplar!
Tâmplar! Vino!
- Ce vrei? - Cât costă sicriu?
Un sicriu?
Doi dolari, e un preț bun.
- Așteaptă. - Construiește sicriu.
Doi metri lung.
Lemn bun. Lemn bun corabie.
Îmbinări călăfătuite. Apa să nu intre.
Gravează pană de șef pe capac.
- Bine, doi metri. - Ce te-a apucat?
Bani al tău, cufăr al tău.
Harpon al tău.
Adio.
Ce?
ce spui acolo?
Queequeg!
Ascultă-mă!
Spune ceva.
- Ce-o să ne facem? - Un singur lucru.
Să-i facem pe plac.
Queequeg...
Trebuie să mănânci.
Bea apă, atunci.
Dacă continui așa, o să mă supăr.
Queequeg, îți interzic să mori!
Queequeg, nu-i creștinește să procedezi așa.
E ceva păgân!
Queequeg, îți amintești de legământul pe care l-ai făcut?
Trebuia să mă urmezi, să mănânci ca mine, să te îmbarci pe aceeași corabie.
O să te fa să-ți ții cuvântul, Queequeg.
Am mai văzut asta, prieteni.
Într-o zi, fără motiv ei știu că moartea e aproape.
Dăruiesc tot ce au, spun adio,
apoi se așează și așteaptă, și apoi mor.
D-le Starbuck, vă cheamă căpitanul.
Căpitane?
D-le Starbuck, am noi ordine.
Vom rămâne aici până clopotul va bate de opt,
apoi vom lăsa bărcile la apă,
Punem cap spre Nord, și vom părăsi vâslind aceste ape.
Bine, căpitane. La opt bătăi.
Cânt un marș pentru tine, Queequeg. Hai!
Mergi în pace, Queequeg. Urmează valul, el știe unde să te ducă.
Urmează-l. El te va duce, Queequeg. Pleacă.
Nu ascultă.
Queequeg se duce. Știți unde se duce?
Departe, la Kokovoko.
Se intoarce la Kokovoko, țara sa natală.
Queequeg, nu!
- O balenă! - Ascultă-mă!
Uite-o cum suflă!
În largul tribordului!
Uite-o cum suflă!
Ea e.
Da, ea este.
Deci, e adevărată?
- O vedeți și voi? - O vedem cu toții.
Asta nu înseamnă momentan că e adevărată.
- Fuga la bărci. - Vreți s-o vânați noaptea?
- Dați-le la apă. - Dați-le la apă, marinari!
A plonjat.
Retrageți vâslele.
E pe-aproape.
E prea aproape.
Fiți gata.
O să sară!
Păsările au fugit. Doamne, o piedem!
Fără vânt, o s-o pierdem!
Nu e o balenă, e un zeu alb.
Virați! La acorabie! O să căutăm vânt vâslind!
Am petrecut zile și nopți aplecați pe vâsle,
în timp ce balena albă înota liberă,
mărind distanța dintre ea și răzbunarea lui Ahab.
Un nor! La tribord!
Puneți cap pe acel nor.
Adu-l încoace!
Pe nor! La tribord!
Vâsliți, repede!
vasliți tare spre el. Repede!
Vâsliți!
Așa!
Tu ai vâzut primul balena albă.
Dublonul e al tău.
Ia-l, marinarule!
Și acum, ascultați.
Acest om are uncia sa de aur spaniol.
Și voi o veți avea pe-a voastră.
Atunci când Moby Dick va fi ucisă, în acea zi, veți primi partea mea.
Cei 10% din beneficiile întregii călătorii!
Da! Aurul va curge din rănile lui Moby Dick drept în buzunarul vostru.
Pentru fiecare strop de sânge, un alt dublon spaniol!
Ce spuneți?
- Strigați! - Li s-a înmuiat gura, căpitane.
- Și a mea la fel. - Trăiască căpitanul Ahab!
Pip, grog pentru toată lumea.
Căpitane, o velă la tribord.
Este Rachel din New Bedford, cu căpitanul Gardiner.
Vine drept spre noi.
Capitaine Ahab, ați văzut o balenieră în derivă?
N-am văzut nimic. Ați văzut vreo balenă albă?
Am harponat-o la mai puțin de 10 mile de aici.
N-a murit.
N-ați omorât-o?
Nu, ne-a târât după ea una dintre bărci.
O căutăm de trei zile. Fiul meu era în ea.
Avea 12 ani.
Mă ajutați să-l caut?
Suntem creștini, nu putem refuza.
Știu că o să mă ajutați.
Trebuie! Și-mi veți face această favoare.
Dacă refuzați, oprobiul va cădea pe noi .
Toată lumea va scuipa la numele Péquod.
Capitane Ahab, răspunde-mi!
Capitaine Gardiner, eu caut balena care v-a asasinat fiul!
Pierd timpul meu prețios.
Timpul tău? Eu am pierdut tot!
N-o să plec. O să vă urmăresc până o să fii de acord.
Fugiți! La bărci!
Acum, capitane.
Nu atingeti nimic! Trebuie sa plecam.
Va spun adio, si aveti grija.
Dumnezeu sa va aiba in paza , capitane Gardiner.
Dumnezeu sa va ierte, capitane Ahab.
Alimentati cazanul de topit.
Vom naviga cu focul aprins,
ca sa schimbam untura balenei in ulei .
Fierarule, ai o sarcina.
Ia aceste harpoane si aceste lanci. Si topeste-le.
Topeste arme care intra si raman infipte adanc.
Dar nu le cali in apa.
Le trebuie un altfel de botez.
Ce spuneti, marinari?
Puteti dona atata sange cat sa putem cali otelul?
- Da! - Uniti furia voastra cu a mea.
Veti fi aburii masinii mele,
praful de pusca pe care-l voi aprinde.
Puneti inima,
sufletul,
corul, viata si plamanii,
asa cum ma angajez si eu:
moarte lui Moby Dick.
Carma in vant!
Adu-ne vantul din spate.
Tineti-va bine.
Capitane, sa mai iau un cart?
Nu, nava aluneca bine.
Pe arborele mare,
ridicati vela patrata!
Ridicati vela patrata!
Bratele sus! Ridicati!
Ridicati! Aplecati-va si trageti!
Meritati-va sudoarea!
In numele cerului, vom pierde toata velatura daca nu o slabim!
D-le Starbuck, avem trei zile intarziere fata de Moby Dick.
Acest vant e providential.
Providenta vrea sa ne distruga!
Taiati-le!
Intariti panzele!
Toata lumea!
Da, capitane.
Urcati-va, acolo sus!
O sa ne dea la fund.
La catarge! La catarge!
Urcati! Sus!
Nu mai putem ridica nici o panza pe vantul asta!
Trebuie!
Vasul trebuie sa fie rapid!
Catargele!
Sa le doboram! Sa le doboram!
Sa le doboram, altfel ne scufundam.
Catargele! Doborati-le!
Doborati catargele!
Starbuck!
Las-o.
Las-o, ti-am spus!
Sau te strapung dintr-o parte in alta!
Luminile din Saint-Elme!
Aveti mila de noi!
Da, baieti!
Priviti-le bine!
Ne lumineaza drumul spre balena alba!
Asa voi infrange si ultima spaima !
Imprastiati-va!
Scoateti vele noi, vom continua!
Sariti, vitejii mei! Sariti!
Unde era echipajul lui Péquod?
Nu mai recunosc nici o fata!
Le-a rapit sufletele.
Priviti-le! Sunt ca niste manusi.
Ahab le umple, le da viata.
Recunoasteti ca a infrant taifunul.
L-a lovit pe tiran cu biciul pana a strigat dupa ajutor!
Ai vazut cum a prins focurile de la Saint-Elme?
Numai Ahab putea face asta.
Vad un nebun care porunceste altor nebuni.
Dar le-as putea vindeca nebunia.
O, Doamne, unde esti?
O s-o fac? O s-o fac?
Trageti!
Stop!
Ce zi linistita, Starbuck.
Cerul e bland.
Intr-o asemenea zi am harponat prima balena.
Un micut haponier, acum 40 de ani, si mii de iesiri pe mare.
De ce aceasta nebunie a vanatorii, a sangelui clocotind?
De ce sa punem mana pe fier si pe lance?
Ma simt batran, Starbuck, si cocosat,
ca Adam dupa secolele de cand a fost alungat din paradis.
Apropie-te, Starbuck.
Lasa-ma sa privesc intr-un ochi omenesc.
E mai bine decat sa contempli marea sau cerul.
Pentru ultima oara va cer, va implor,
sa plecam din aceste ape ale mortii.
Nu sunt asemenea zile blande si la New Bedford?
Ce este?
Ce lucru fara nume, insondabil, supranatural
ma comanda, in ciuda iubirii si a altor dorinte umane,
ma impinge, ma tulbura, fara oprire?
Imi scoate ce am ascuns in strafundul sufletului,
ce nici nu concep sa existe.
Ahab este oare Ahab?
Oare Dumnezeu, sau oare cine ridica acest brat?
Dar daca soarele nu se misca decat prin forta invizibila a Domnului,
cum se poate opune micul meu suflet, iar mintea sa-mi gandeasca,
Oare Dumnezeu produce aceste ganduri, acest fel de a trai in locul meu?
Suntem intorsi si rasuciti in aceasta lume,
ca acest cabestan,
iar destinul e roata care il rasuceste.
Si mereu acestcer surazator si acesta mare insondabila.
Priveste in adancuri, sunt creaturi care se urmaresc.
Cine a pus aceste creaturi sa se vaneze intre ele?
Care e criminalul?
Cine sa condamne cand judecatorul e in boxa acuzatilor?
Dar, ce zi blanda, si cerul e bland.
Ce-ai patit, Starbuck?
De ce tremuri asa?
Pentru ca n-am forta sa va ucid
pentru a salva tot echipajul de la moarte.
Trista mea sarcina parea atat de simpla!
Revolteaza-te ascultandu-ma.
Ajuta sa se realizeze acest destin implacabil!
Starbuck, esti legat de mine.
Acesta e un acord tacit.
A fost repetat de tine si de mine.
Iata.
Simtiti mirosul purtat de vant?
Mirosul de pamant, ca o insula.
Da, un recif de coral, de muschi, de scoici,
mirosul tuturor ramasitelor pe care le-a adunat prin atatea mari.
Balena alba e ca o insula.
Ellie!
- Ce spui? - In ziua plecarii, un om...
- Il chema Ellie. - Da, si?
A spus ca va veni o zi cand pe mare se va siti miros de pamant,
Va mirosi a pamant, dar nu va fi nici un pamant.
In acea zi Ahab va cobori in mormant,
dar va reinvia, va chema,
si toti,
toti,
il vor urma, in afara de unul.
O balena!
Priviti.
Pasarile ii tradeaza prezenta.
Urmariti pasarile!
Coborati!
La barci! Coborati velele!
- Acelasi pariu ca de obicei? - Da.
Nu, Pip. Ramai la bord.
Vei fi capitan in lipsa mea, ramai pe punte.
La apa!
Capitane Pip.
Ati vazut-o, baieti ?
I-ati vazut cocoasa ca un munte inzapezit?
Vedeti cum aluneca?
Cata maiestuzitate!
Nu priviti.
Privesc eu pentru voi.
Ati vazut lancile infipte in spatele ei?
Lancile mele. Ale mele.
Plantate in ea de-a lungul anilor.
E bine, baieti! Trageti la vasle.
Cu toata forta!
Lung si in forta.
Opintiti-va oasele. rupeti-le in doua!
Moby Dick, arata-te!
Umple-ti plamanii.
Vasliti incet.
Se scufunda.
Ridicati ramele.
Iesi, balena alba.
Arata-ti maxilarul indoit.
Arata-ti fruntea cutata.
Arata-te!
Pasarile.
Pasarile!
Iat-o!
Haideti!
Dupa ea!
Ridica-te!
Trage de funie!
Trage!
Nu va mai ocutpati de ea!
Trageti! Mai aproape! N-o sa ne scape!
Ce naiba ai?
Balena afurisita!
Balena blestemata!
Ahab!
Din strafundul iadului, te strapung!
Cu toata ura mea,
si pana la ultima mea suflare, balena blestemata!
Se indeparteaza, destul. Ne intoarcem la Péquod. Destul.
Asteptati!
Vedeti? Vedeti?
Ahab striga.
E mort, dar ne cheama.
Urmariti-o!
- Dupa ea! - Dupa diavolul ala?
Moby Dick e doar o balena!
Monstruoasa, da, dar e doar o balena.
Noi vanam balene. Nu fugim de ele, le ucidem!
O vom ucide pe Moby Dick!
Vasliti!
L-ati auzit pe dl. Starbuck, nu?
Nu?
Vanatori sau nu, vasliti!
Vasliti!
Nu trebuia sa te intorci, balena zambitoare.
O sa-ti facem noi alte guri!
Sicriul!
Sicriul lui Queequeg a fost pluta mea de salvare.
O zi si o noapte, ma va purta pe marea funebra.
Apoi a aparut o vela. Era Rachel.
Rachel,care, in cautarea mélancolica a copiilor disparuti,
a gasit ul alt orfan.
Drama se sfarsise, erau morti cu totii.
Uriasul lintoliu al marii s-a asternut pe Péquod, pe echipajul ei
si pe Moby Dick.
Eu singur am supravietuit, pentru a va putea povesti.
Traducerea si adaptarea: adio67